Tidigare...
Idag tvår vi oss från den grövsta av synder:
Att utsätta ett heligt barn för fara.
Jag försöker att tänka på nyttan jag kan göra.
Om jag kan hjälpa en människa så räcker det.
- Är du gravid? - Ja. Må Han göra mig värdig.
- Igen. - Ja.
- Mrs Mackenzie bad dig att sluta! - Hängningarna ökar.
- Hennes skola. I Brookline. - Väktare Parker är där idag.
- Ska vi ta en promenad? - Jag borde verkligen inte.
Jag ska se till att inget händer er. Jag lovar.
- Hannah! - Jag måste få träffa barnen!
- Du lämnade mig. - Förlåt.
- Hon bara frågar om barnen. - Hon är förvirrad.
- Mår mrs Lawrence bra? - Våga inte prata med mig om min fru!
Familjen Mackenzie är borta.
- Var är de? - Inte ens min Anförare vet.
Jag såg dig prata med Martan på Kornbröd och fisk.
Jag räddade dig.
Fattar du vad du har gjort? Din jävla bitch! Fattar du vad du har gjort?!
Gör du det?
Andas, andas, andas.
Vänta, vänta, vänta.
Andas ut, andas ut, andas ut.
Andas, andas, andas.
Andas djupare, Ofandy. Det går fint.
Frances var Hannahs Marta.
Innan allt hände jobbade Frances som försäljningschef.
Frances gav barn privatlektioner efter skolan.
Frances sparade till en resa till Galápagosöarna.
Frances älskade min dotter. Frances är död.
Och Hannah är borta.
Prata inte med henne.
På grund av henne.
Andas, andas, andas. Vänta, vänta, vänta.
Andas ut, andas ut, andas ut.
Andas, andas, andas. Vänta, vänta, vänta.
Andas ut, andas ut, andas ut.
Andas, andas, andas. Vänta, vänta, vänta.
Andas ut, andas ut, andas ut.
Andas, andas, andas. Vänta, vänta, vänta.
Andas ut, andas ut, andas ut.
Andas, andas, andas. Vänta, vänta, vänta.
Ni är så elaka.
Hon såg till att nån avrättades och ångrar det inte.
Hon borde hållit käften.
Hon gjorde bara som Tant Lydia sa åt henne.
Det vet jag.
Andas, andas, andas. Vänta, vänta, vänta.
Andas ut, andas ut, andas ut.
Ofandys värkar har avstannat.
Vi ger henne lite lugn och ro tills vi behövs.
- Skäms, Ofmatthew. - Så fumligt.
Sätt fart, flickor. Tillbaka till Födelsebilen.
Säg åt dina vänner att lägga av.
Jag förstår inte vad du menar, Tant Lydia.
Vill du skära av mig tungan? Bränna mig på armen?
Hoppas att jag inte behöver vara med på tv för Nicholes skull igen.
Sätt dig i bussen, kära du.
Det är nog inte dags för er att åka hem riktigt än.
Martan bärgades eftersom hon planerade ett avskyvärt brott:
Stöld av barn.
Vem fick henne att begå en så ond gärning?
Det var hon. Det var hon. Det var hon.
Och vems fel var det att Martan dog?
Hennes fel. Hennes fel. Hennes fel.
Det var mitt fel, Tant Lydia.
Vi vittnar om våra synder för att lätta vårt hjärta.
- Inte sant? - Ja, Tant Lydia.
Du kanske betraktar dig själv som fri från synd.
- Ingen är fri från synd, Tant Lydia. - Helt riktigt.
Självisk som du är har du glömt att du handlat orätt mot nån annan också.
Nån du sårat djupt.
Den lilla flickan Agnes, förstås.
Martan älskade och tog hand om henne.
Tänk på den lilla flickan, utan hennes omtanke.
Vems fel är det?
Mitt fel.
Agnes familj tvingades flytta.
Hon slets upp från sitt hem, sina vänner och sin skola.
Allt hon kände till.
Hennes värld är tommare och kallare nu än den nånsin varit.
Vems fel är det?
Det är mitt fel.
Bara en syndig, självisk dåre -
- ser upp till en annan syndig, självisk dåre.
Särskilt när det finns gudfruktiga, hängivna -
- och gladlynta själar bland er.
Ja, Ofjoseph?
- Jag har nåt mer att vittna om. - Vad då?
Ofmatthew vill inte ha sitt barn.
Jäklar.
- Är det sant, Ofmatthew? - Nej, Tant Lydia.
Vittna.
Jag kände bara så under ett ögonblick. Bara ett ögonblick.
Ofjoseph.
Seså. Seså.
Det var bara under ett ögonblick.
Det känns annorlunda.
Jag tror att det är en flicka. De andra var pojkar. Jag blev rädd.
Jag oroade mig för hur hennes liv skulle bli.
Det vet bara Gud.
Hon tror sig veta bättre än Gud.
Det är en synd.
Syndare, syndare, syndare, syndare.
Att avvisa den Guds välsignelse som ett barn innebär...
...tillhör de allvarligaste synderna.
- Syndare. - Nej, jag har inte avvisat henne.
Jag vill ha henne, det lovar jag. Jag älskar henne!
- Syndare, syndare, syndare. - Nej!
Nej! Jag vill ha henne. Det lovar jag.
Jag älskar henne! Jag älskar henne.
Ofmatthew. Var inte en sån lipsill.
Lipsill, lipsill, lipsill.
Duktig flicka.
Visst känns det bättre nu?
Ja, Tant Lydia.
- Kom igen. - Bra fråga.
- Lever jag? - Nej.
- Var jag en filmstjärna? - Inte direkt. Jag skulle säga nej.
- Läser vi om mig i skolan nu? - Ja. Det var en bra fråga.
- Var jag smart? - Ja.
Är du fortfarande kvar?
Fortsätt klura ut frågor. Du får snart en ljus idé.
Jag lämnade ett till meddelande. Jag hoppas att hon mår bra.
Mr Thorne. Ledsen, men klockan är kvart över sex.
Det är för kallt för att vänta utomhus. Jag tar med honom hem.
- Säkert? - Javisst. Det är inga problem.
"Kom ihåg att visa gästfrihet" -
- "ty det har hänt att de som gjort det haft änglar till gäster."
Hebreerbrevet 13.
- Ja. - Jag tycker om det avsnittet.
- Är du hungrig, raring? - Lite grann.
En påse chips. Det hade hon packat ner som lunch åt honom.
Var god lämna ett meddelande.
Noelle? Det är Lydia Clements igen. Jag tar med mig Ryan hem.
Hör av dig när du hör det här så sms: ar jag adressen.
Tycker du om chiligryta?
- Den du lagade till lärarmötet? - Ja.
Den kommer du att tycka om. Miss Clements chiligryta är berömd.
Förlåt. Jag ber verkligen om ursäkt.
- Hej, gubben. - Mamma!
Vi började bli oroliga.
Jag fastnade på jobbet. Jag kom så fort jag kunde.
- Han är hungrig. - Vi kan köpa hämtmat på vägen.
Vi åt ju på McDonald's igår.
- Vi pratar om det sen. - Jag vill ha chiligryta.
Det var jag som fick honom på såna tankar.
- Vill ni inte äta middag hos mig? - Vi kan inte tränga oss på.
Struntprat, det räcker och blir över.
Pojkar som växer behöver annat än hamburgare. Eller hur?
- Jo, visst. Tack. - Strålande.
- Säg tack. - Tack.
- God natt, rektor Jim. - God natt, Ryan.
- Jag kommer strax. - Kom, gubben.
- Vi ses. Ha en bra kväll. - Du också.
- Bra jobbat. - Tack.
Så fort de ser mig gör de antaganden.
Jag klär mig så för att få dricks, inte för nån skitstövels skull.
Förlåt, jag...
Jag försöker att inte svära inför Ryan.
Jag har aldrig hört honom använda såna ord.
Det är bara...
Att jag serverar dem ger dem ingen rätt att ta mig på ändan. Eller hur?
Nej. Vad gjorde du?
Jag hällde ut hans Long Island Ice Tea i knät på honom.
Det var därför jag var sen. Jag blev utskälld av chefen.
Du kanske borde söka ett annat jobb.
- Ett där du slipper... - Skitstövlar.
- Jag tänkte säga "män". - Jaha.
Har du en pojkvän? Eller flickvän...?
Jag var gift. Det var ett misstag.
Miss Clements. Är jag Thomas Edison?
Ja, det är du. Bra jobbat!
Vi lekte 20 frågor. Han är speciell. Du har verkligen haft tur.
Jag vet.
Han förtjänar nåt mer. Nåt bättre. Jag vet inte.
Men han har bara mig, så...
Du kan bättra dig.
Gud välsigne dig för att du berättade det du visste om Ofmatthew.
Vem vet hur det hade gått annars.
Ingen orsak, Tant Lydia.
- Är du redan tillbaka? - Det var inte dags än.
Anförare Lawrence. Sir.
Vet ni nåt om Hannah eller familjen Mackenzie och...
Nej.
Fråga mig inte igen.
Jag vet inte var hon är.
Och jag vet ingen som gör det.
Gå till ditt rum.
Vem minns smärtan när den upphört?
Det enda som återstår av den är en skugga.
Inte ens i medvetandet, utan i kroppen.
Smärta ärrar en, men såren är för djupa för att synas.
Det som inte syns glöms snart.
- Så du är vaken. - Vad är det?
Du måste klä på dig. Födelsebilen väntar utanför.
- Andas, andas, andas. - Så ja, bra.
Hur gick den där ramsan som vi brukade hoppa hopprep till?
Agare, bagare, kejsare, kung. Siden, sammet, trasa, lump.
- Leken avslöjade våra barns framtid. - Krysta!
Listan är mycket kortare nu. Särskilt för flickor.
Marta, Jezebel, Tjänarinna, Hustru.
Krysta, krysta, krysta.
- Hur går det? - Jag ser huvudet.
- Huvudet syns! - Andas, andas, andas.
- Krysta! - Andas.
Krysta.
- Här kommer hon! - Du klarade det.
- Bra jobbat. - Hon är underbar.
Så ja.
Nej.
Nej. Det kan inte vara sant.
- Nej! Det är min dotter! - Kom nu. Följ med mig.
Hon sover bara. Nej!
Nej, du ska inte se det här. Seså. Ta lite frisk luft.
Gå till din syster.
Jag visste inte vad det var jag kände när jag såg Ofandys barn.
Men nu vet jag det. Det var lättnad.
Så...
Blev det en pojke eller en flicka? Mrs Lawrence vill säkert veta det.
Död.
Hon behöver inte få reda på det när du berättar om det.
Du kanske kan umgås lite med henne imorgon? Spela kort eller nåt.
Du... Du har bra hand med henne. Hon mår bra av ditt sällskap.
- Hur som helst... - Du verkar bry dig om din fru.
Jag menar... Jag vet att du skiter fullständigt i oss andra.
Men du inser väl att världen som du har byggt tar kål på henne?
Och med ett telefonsamtal...
...skulle du kunna få ut henne.
Men du håller henne gisslan.
Du skyddar henne inte. Du tar död på henne.
Det där kändes säkert bra.
Paret Carver.
Jag vet att det varit en tung dag, men Gud ser våra mödor.
Paret Carver blir lätt förargade.
De behöver nån som är stillsam och lugn.
Sonya.
De vill inte ha en mörkhyad Tjänarinna.
Vivian?
Utmärkt.
Sonya skulle passa paret Holbeck. Var lade jag dem nånstans?
- Här är de. - Tack.
Frågan är vad vi ska göra med Ofandy. När hon kan återgå till tjänsten.
Paret Allston vill inte ha tillbaka henne.
Ryktet sprids om misslyckandet.
- Stackare. - Jag vet. Hon är så skötsam.
Till skillnad från vissa andra.
Varför Herren nekar en sån tös sin välsignelse -
- men skänker två friska barn till nån som Ofjoseph...
Gud ska veta att jag försökt hjälpa henne.
Vissa äpplen är helt enkelt ruttna.
- Amen. - Amen.
- En till. - Det är för många, Lydia.
- Är det en iPad? - Raring.
Såna här hade vi innan de fanns. Hur överlevde vi?
Ge henne en kram, gubben.
- Vad säger man? - Tack, tant Lydia.
- Och...? - Varsågod, raring.
Vi har nåt åt dig också.
- Det hade ni inte behövt. - Snälla du.
- Tack. - Varsågod.
Jag tycker om att jobba med barn eftersom jag kan strunta i sånt här.
Du behöver komma ut. Du borde inte vara ensam.
Jag är inte ensam.
Jag vet. Jag menade bara...
Du verkar inte ha haft en speciell person i ditt liv på länge.
Du förtjänar det. Du har så mycket kärlek att ge.
- Du borde spara dina pengar. - Personalrabatt.
Jag valde ut varenda färg särskilt för dig. Får jag?
Kör till.
Här är en foundation jag älskar.
Det behövs inte mycket för att den ska täcka bra.
Okej.
- Hur mår Jason? - Han är ett svin.
- Jag sparkade ut honom. - Bra.
- Rouge tar du på kinderna. - Okej.
Men jag har träffat nån annan. Han jobbar med it.
I den branschen finns många bra jobb. Tycker han om barn?
Han har två egna, så ja. Han har lovat att lämna sin fru.
Jag har inte nått hela vägen fram, men jag försöker.
- Det är det som räknas, kära du. - Då så.
- Dags för ögonen. - Okej.
Den här färgen passar på dagen och den här till en utekväll.
- En utekväll. Visst... - Du behöver komma ut mer, Lydia.
Om jag ska anstränga mig mer måste du också göra det.
- Okej. - Okej.
Hej.
- Vill ni hänga in jackan? - Ja tack.
Tack.
- Hej! - Hej.
- Hur är det? - Bra.
Jag tänkte precis gå. Jag trodde att jag hamnat fel.
- Jag är glad att du kom. Du är fin. - Tack så mycket.
- Jag förstår. - Det här kändes festligt.
Förra nyårsafton lagade jag makaroner och ost och drack cider.
- Kära nån. - Jag somnade klockan tio.
- Det här är verkligen en förbättring. - Jag håller med.
- Nej tack. - Vi firar ju, Lydia.
Ursäkta.
- Tack så mycket. - Tack.
Tack. - Det är svårt att tro att du inte alltid varit lärare.
- Du är en naturbegåvning. - Familjerätt gav mig bra övning.
Nu fungerar systemet bättre eftersom det privatiserats -
- men förr var det väldigt frustrerande.
Man kunde inte hjälpa alla barn man ville.
Jag har aldrig träffat nån som är så hängiven som du.
Jag har alltid beundrat dig.
Jag tycker om dig också.
- Jösses! Vilken festmåltid. - Det ser jättegott ut. Tack.
- Jösses. - Ska vi be bordsbön?
Herre, vi tackar dig för dina gåvor.
För maten, gemenskapen och året som väntar oss. Amen.
Amen.
- Och skål. - Skål.
Jag hade glömt att det var en duett.
Jag behöver hjälp. Du, där borta! Kom hit.
- Jag? Nej! - Snälla? Kom nu.
Kan du inte hjälpa mig? Snälla.
- Aldrig i livet! Jag sjunger inte. - Det är ju en duett. Hjälp mig nu.
Kom, Lydia. Kom igen!
En applåd för Lydia Clements!
Okej, då kör vi.
Inte illa, va? Det var inte illa.
Nio, åtta, sju, sex -
- fem, fyra, tre, två, ett!
Gott nytt år!
- Gott nytt år. - Gott nytt år, Jim.
Så fin. Jag köpte ingen julgran i år.
Min son hann inte komma hem och min fru gick bort för tre år sen.
Det blev en stillsam jul.
Om jag hade vetat det hade jag bjudit hit dig. Ju fler desto roligare.
- Nästa jul, då. - Ja.
- Förlåt. - Du behöver inte be om ursäkt.
Jag vet inte vad som for i mig.
Jag har verkligen haft trevligt. Det går bara för fort fram för mig.
Jag förstår det. Det gör jag.
Lydia.
- Jag vill gärna träffa dig igen. - Ja, vi ses på skolan.
God natt.
Hon lyckas inte behålla nåt jobb.
Hon skickar sin son till skolan utan frukost och lunch.
Han är ofta otvättad och hans kläder är smutsiga.
- Går de i kyrkan? - Jag har försök få dem att göra det.
Hon har förhållanden med män.
Tre stycken de senaste månaderna. En av dem var gift.
Är det tillräckligt för att barnet ska tvångsomhändertas?
Barnet utsätts för fördärvligt inflytande.
Lagen kräver att vi anmäler moraliska brister, mr Thorne.
Jag bedömer miss Clements bild av situationen som korrekt.
De nödvändiga åtgärderna har vidtagits.
Skriv under längst ner.
- Här? - Ja.
Oroa er inte för Ryan. Han är på ett bra familjehem nu.
Listan med underbara par som oerhört gärna vill adoptera är lång.
Det tror jag säkert.
Så många människor... med så mycket...
...kärlek att ge.
- Tack. - Släpp mig! Var är hon?
Ma'am. Ma'am!
- Hur kunde du göra så mot oss? - Jag var tvungen att skydda Ryan.
Från vad då? Han mår bra! Han behöver mig. Jag är hans mamma!
Ni kan överklaga beslutet om sex veckor.
- Sex veckor? - Varför?
Det är ditt eget fel, Noelle. Det förstår du väl?
Du förstör hans liv. Din känslokalla jävla bitch!
- Ma'am. - Jag förlåter dig.
- Lugna ner er. - Det är hennes fel. Det är...
Du förstör hans liv, din jävla bitch!
Det var hon! Hon gjorde det.
Vi hade inga problem med Ofjoseph innan hon kom till paret Waterford.
Ett problematiskt hushåll, minst sagt.
Hon var med när det med Emily hände.
Och det med Lillie. Problem med två promenadkamrater.
Tre stycken, nu. Ofmatthew är gravid. Paret Calhouns barn måste skyddas.
Alla hushåll passar inte alla Tjänarinnor.
Miljöns påverkan får inte underskattas.
Ibland är det äpplet som är ruttet och ibland är det äppeltunnan.
Jag gjorde henne illa.
Och jag njöt av det.
Och av att se Hustrurna och Tanterna sörja Ofandys döda barn.
Samma sak med Lawrence.
De förtjänar alla att lida. Jag har fått smak för att se andra plågas.
Precis som jag lärde mig att uppskatta Lukes rökiga whisky.
- Välsignad vare frukten. - Må Herren öppna.
Hör upp alla Martor och Tjänarinnor.
På grund av vädret råder vi er att hålla er på huvudvägarna.
Under Hans öga.
Nu förstår jag hur Ofglen kände sig. Varför hon tog på sig bombvästen.
Hej, hur mår du? Det måste varit jobbigt igår.
Jag mår bra.
Ofjoseph. Jag vill tala med dig.
Självklart, Tant Lydia.
Och jag förstår hur Emily kände sig innan hon högg Tant Lydia i ryggen.
Tjänarinnor, håll ihop med era promenadkamrater.
Jag tänkte på dig igår kväll.
På att jag har svikit dig. Jag bad för dig.
Ja, Tant Lydia.
Jag vill att mina flickor ska vara trygga när de utför sin heliga plikt.
Det är nog på tiden att du får lämna det där huset.
Va?
Det har blivit uppenbart att Lawrence hushåll är ohälsosamt oortodoxt.
Först Emily och nu dina problem den senaste tiden.
Jag trodde att Anförare Lawrence efterfrågade mig personligen.
Det finns mäktigare Anförare än Lawrence, kära du.
Det handlar om familjens lämplighet. Eleanor är sjuk, som du vet.
Och Anförare Lawrence... Vore det verkligen ett bra hem för ett barn?
Ofmatthew.
Ofmatthew! Sluta!
Sluta, Ofmatthew! Sluta!
- Ut med er, allihop. - Nej!
Nej!
Ducka!
- Ner på marken! - Snälla!
Kom, skynda på.
- Ut med er. - Sätt fart!
Natalie.
Skynda er!
Gode Gud! Nej. Åh nej!
Översättning: Sanna Gillberg www.sdimedia.com